Filmen er en rekonstruktion af en sand historie.
De steder og begivenheder, der skildres, er dem-
-hvor Cathrine Miles Armstrong oplevede sit utrolige eventyr.
I dag bor hun i London og har fortalt sin historie til en engelsk journalist-
-som fik til opgave at skrive manus til filmen.
Ms Armstrong, hvad betyder Umukal for Demi dag? Har De glemt ham?
- Er han kun et svagt minde? - Nej.
De fortalte, De forelskede Dem i ham. Var det, fordi han reddede Dem?
- Det var mere end som så. - Hvorfor forlod han Dem så?
- Hans verden var forskellig fra vores. - Mener De, han foragtede os hvide?
- Vores verden er mere voldelig. - Han har sikkert ret.
- Hvad angår retssagen… - Jeg følte mig fortabt.
Amazonia.
Retten er sat. Rejs Dem.
Sid ned.
Læs anklagerne mod den tiltalte.
Staten Amazonia mod Cathrine Miles, tiltalt for drabet på de Vega parret…
- ifølge paragraf 25 og 91. - Hvad siger forsvaret?
Uskyldig grundet særlige omstændigheder, Høje Dommer.
Fortæl kort, hvordan De endte her, señorita Miles.
- De har vist studeret i London? - Ja, Høje Dommer.
Jeg havde afsluttet forårsterminen og skulle besøge min familie i ferien.
Mine forældre ejede en gummiplantage i Rio Fuentes, hvor jeg er født.
Da jeg skulle læse, blev jeg først sendt til USA og så til London.
Men jeg tog hjem hver sommer for at besøge dem.
Det havde altid været et enormt grønt paradis, hvor jeg følte mig fri.
Vidste De, der stadig boede hovedjægere der?
Ja, men det føltes uvirkelig den gang.
- Fortsæt. - Jeg holdt fødselsdagsfest.
Jeg fyldte atten den dag. jeg har aldrig været så lykkelig.
- Dygtig pige. - Tillykke.
- Det er dejligt at have dig hjemme. - Du er en stor pige nu.
Du må undskylde din onkel og mig. Vi fik desværre ikke en gave med.
- Vær ikke dum, det er da lige meget. - Men vi har en ting til dig.
- En plads i vores hjerter. - Tak,
Og I er i mit.
Det eneste din onkel kan gøre er at kysse den kønneste pige i Amazonia.
- Velkommen tilbage. - Tak,
Vi skal udbringe en skål.
Giv mig jeres glas, værsgo.
- Tag jeres glas. - Har alle fået?
- Tak, det er rigeligt. - Min onkel og hans kone foreslog…
At vi sejlede en tur opad floden og holdt picknick næste dag.
Jeg glædede mit til at se den husbåd, min far havde anskaffet kort inden.
- Sikken dejlig dag til en udflugt. - Vi tager den anden båd.
- Jeg må have styr på situationen. - Gør som I vil,
- Er der nok benzin? - Vi beder drengene tjekke det.
- Måske burde de tage med. - Vi kommer straks.
- Hvad laver helikopteren her, far? - Det er vores nye postbud.
De smider posten ud i vandtætte poser, så samler vi den op.
- Kan de ikke komme tættere på? - Nej, kablerne er i vejen.
Goddag, seňor Miles. Vi har en hel det post til Dem i dag.
De ordner ikke kun posten, de bevogter også området.
Der er en stor pakke på vej fra Tyskland, den er her om nogle dage.
Deres smukke datter er på besøg fra England?
Næste gange lander vi nok ved døren, så blond og smuk hun er blevet.
Adios! Vi må tilbage. Vi ses I overmorgen.
Det er en skøn gave.
Jeg synes, det er synd, men du kender din mor.
Det var et smukt krucifiks, jeg var glad for.
- Ja, det er virkelig smukt. - Det formoder jeg.
Men det minder mig om døden. Det er kun livet, man skal tænke på.
- Hvad er det, du siger? - Den lektie må hun lære.
- Hun skal også tænke på sin sjæl. - Nu skal du høre på mig.
Hvad du end gør, skal du more dig i gode som i dårlige tider.
Sørg for at leve for enhver pris. Lev, Cathy. Det er…
….det eneste der tæller.
Siden min søster og hendes mand kom, har de altid tjenere om sig.
Men hvorfor skal de absolut have dem med på udflugten?
Det er da lige meget. De passer stedet bedre end jeg.
- Men han har en mørk fortid. - Det var, da han var alene.
Har har vel ingen forretningssans. Han var jo helt flad.
Men nu arbejder han for os, og han gør det godt.
Han kunne klare sig på egen hånd, ingen tvivl om den sag.
- Hvorfor rejser vi så ikke herfra? - Det ville de sikkert gerne have.
Det er derfor, de arbejder så hårdt. rejser vi, overtager de rub og stub.
Hvordan kan du sige det?
- Det ville min søster ikke kunne lide. - Hvad? At eje 6000 tønder land?
Det vil jeg mene. Jeg spørger dem senere-
-så ser vi, hvad de svarer,
- Tog De langt væk den dag? - Ja.
Selvom en stor det af junglen var uudforsket.
Hvordan kan I tale om at rejse? Her er utroligt.
- Jeg vil ikke bo i en by. - Vil du ikke studere mode og musik?
- Tog du for resten fløjten med? - Fløjten? Nej, ikke fløjten.
Jeg vil blive hos jer, jeg vil ikke tilbage til isklumperne i England.
Jeg formoder, du hentyder til min søster og hendes mand, jeg har en ide.
Hvad med at tage med Cathy til London? Vil det ikke være rart?
Det ville være skønt!
Hør her! Jeg har gode nyheder,
Mor og far tager med til London til september, vi skal bo sammen.
Så kan jeg overtale dem til at give mig mit eget!
Havde De begået voldsforbrydelser før dobbeltmordet?
- Mod indianerne på plantagen måske? - Indsigelse. Spørgsmålet er irrelevant.
- Indsigelsen er godkendt. - Det her må jeg høre.
- Tag farten af. - Har du et spejl? Tak.
Tænk ikke på det, du er fin.
Det her er et godt sted,
- Mor! - Ethel!
Flygt Cathy, flygt!
- Hvorfor flygtede De ikke? - Jeg kunne ikke, curaren lammede mig.
Giften dræber ikke altid straks. Jeg hørte alt, drengen Mirá gjorde.
Men jeg kunne dårligt løfte en finger eller trække vejret.
Hvorfor prøvede De ikke at flygte, da giftens virkning svandt?
Det var ikke kun giften, der lammede mig, jeg var i chok.
Mine forældres afhuggede hoveder hang foran mig under hele marchen.
Jeg havde hverken kræfter eller viljestyrke, sådan gik jeg længe.
Jeg var som en maskine, jeg overlevede instinktivt. Jeg følte mig død.
Fortæl, hvad der skete, da de blev overfaldet af Tamuristammen.
Ja. Under den lange march overfaldt tamurierne os.
Tamuri betyder spøgelse, de er malet hvide i ansigterne.
De er kannibaler og Guamiràs ærkefjender.
- Stadig ingenting? - Ikke et spor.
- Der burde være noget. - De må have taget husbåden.
Den lå ikke ved broen, da vi leverede pakken.
X1 til basen. Vi har fundet Miles husbåd ved flodbredden.
Den ser forladt ud.
- To lig om bord, ingen livstegn. - Hvor befinder I jer?
200 km nord for vandfaldet ved bifloden til Rio Fuentes.
Tag derhen og tjek den.
X1 til basen. Vi kan se to lig, det er grusomt, de er slagtede.
Kom nu. Sikken stank..
Få dem væk. Jeres liv kan være i fare.
- Her, doktor. - Du godeste, det er ægteparret Miles.
Skynd jer herhen med båden.
- Gad vide, hvor datteren er? - Liget dukker sikkert op.
Hold den her.
- Ved De, hvor længe De var i junglen? - Nej, dommer.
Tiden stod stille, mine fødder blødte og jeg fornemmede ingenting.
En dag nåede vi l Guamirà-landsbyen som bestod af en stor hytte.
De kaldte den "Shapun".
De tilhørte altså ikke Umukai, da I ankom til byen?
Nej, høvding Runwani gav fangerne til den, som betalte bedst.
Umukai var ung og fattig, men han var den stærkeste og bedste jæger.
Selv Runwani respekterede ham, så han fik lov at beholde kniven.
For Guamirà var jeg et underligt væsen med mit blonde hår og lyse hud.
Jeg lugtede anderledes, så de gned mig ind i en stinkende olie.
Jeg skammede mig, da de rørte min nøgne krop, men holdt ud.
- Men de gjorde Dem ikke noget? - Nej, ikke direkte, ikke fysisk.
De førte mig, nøgen som et dyr, ind i shapunen, hvor alle ventede.
Fameteri, landsbyens rigeste mand, tilbød mere end nogen anden for mig.
Først da indså jeg min situation. Jeg blev givet I bytte for en gås-
-et dyr som lignede en lille gris og en skildpadde.
- Fik De ham til at hjælpe Dem? - Nej.
Han gjorde det af egen fri vilje. Da han ikke have andet at tilbyde-
-tilbød han sine våben, mit krucifiks og sig selv for at få mig.
Fameteri nægtede, så Umukal udfordrede ham til tvekamp.
Fameteri tog ikke mod udfordringen.
Jeg begyndte langsomt at forstå min frygtelige skæbne.
Fameteri stoppede, da han indså, jeg var uskyldig. De var overraskede.
Guamirà tager deres kvinders uskyld i fireårs alderen.
Jeg bad anklagede holde sig til fakta, det her er irrelevant.
- Nej, det styrker min klients historie. - Fortsæt, señorita Miles.
Jeg følte mig ydmyget og ønskede kun at dø, men så hørte jeg fars stemme.
Lev for enhver pris. Lev, Cathy. Kun det tæller.
- De blev ikke voldtaget af Fameteri? - Nej, de behandlede mig som et barn.
En morgen prøvede jeg at flygte, men vidste ikke hvortil,
Der var tæt jungle hele vejen rundt, men jeg blev ved at løbe-
-for at komme væk fra det grønne helvede, jeg var tvunget ind i.
Herregud…
Men De vidste vel, at chancen for at overleve på egen hånd var lille.
Jeg reagerede impulsivt.
Jeg ville bare væk fra de vilde og dyrene.
Jeg blev hurtigt udmattet, og rystede af skræk for det omkring mig.
Det var, som var jeg 1 et mareridt.
Senere prøvede jeg igen at flygte med mine sidste kræfter.
Jeg formoder, de ikke forgreb sig på Dem, da De blev fanget igen.
Den dag gjorde de.
Jeg blev ført tilbage til landsbyen og deres hytte-
-hvor jeg blev udsat for det grusomme, deres kvinder gjorde ved mig.
Hjælp!
Herregud!
Senere forstod jeg, handlingen ikke var ment som fornedrelse eller tortur,-
-men snarere var et religiøst ritual, en det af noget helligt.
Og nu hvor uskyldens tabu var fjernet, kunne Fameteri gøre, hvad han ville.
Jeg blev tilbudt, men nægtede at drikke "frugtbarhedens vand".
- Og så blev jeg ført til Fameteri. - Afviste De ham?
Jeg kunne intet gøre.
Jeg prøvede igen at løbe væk, men kunne ikke.
- Udfordrede han ham af ren stolthed? - Det var mere end det.
- Hvor ved De det fra? - Jeg kunne føle det.
Han ville kæmpe for mig.
- Ønskede De også det? - Ja.
Han dræbte Deres forældre.
Det er svært at forklare, men jeg hadede Fameteri mere end ham.
Han var modbydelig, og der var noget ædelt over Umukal.
Det var der, men jeg vidste det ikke dengang. Jeg ønskede, han vandt.
Kom. Du, Umukais kvinde nu.
Men… Kan du tale engelsk?
Jeg tale lidt.
Du, min brors kvinde nu.
Vil De have, vi skal tro, at en vild i junglen talte engelsk?
Umameri, Umukais søster, voksede op hos missionærer.
Men hendes stamme tog hende tilbage.
Den nat blev Fameteri begravet.
Stammen samledes omkring et bål, hvor hans lig skulle kremeres.
Jeg begyndte at miste grebet om tid og virkelighed. Deres sang-
-og det grusomme syn for mine øjne, påvirkede mig meget.
Dage blev til uger. Hvis jeg flygtede ville jeg aldrig-
-overleve, På det her tidspunkt blev jeg anset for Umukais kvinde.
- Som tidsfordriv skar jeg en fløjte. - Opfyldte De hans behov?
- Protest! Han ydmyger min Klient. - Det er vist allerede sket.
Godkendt. Anklagede behøver ikke svare.
Jeg vil godt svare, Umukal respekterede g og tvang mig ikke til noget.
Nej, rør mig ikke! Jeg hader dig, hold dig væk!
Bagefter indså jeg, han bare ville give mig noget mod insekterne.
- Alligevel hadede jeg ham. - For det han gjorde mod Deres forældre?
- Blev De ikke behandlet som fange? - Nej, ikke længere.
Jeg havde hverken kort eller båd, så jeg tilpassede mig vilkårene.
Musikken var det eneste, som gav mig ro.
Men hver gang jeg gik forbi mine forældres hoveder i hytten-
-blev min velvilje for indianerne til afsky.
Så hadede jeg selv børnene.
Forsvind, I små aber.
- Har Guageri altid været sådan? - Nej, Han stærk. Kriger.
Så bræk benene. Nu som kvinde.
Hjælp kvinde. Han ked af det, han færdig.
- Han vil dø, - Hvorfor?
Han ikke jage mere. Langsom som skildpadde.
- Hvor skal de hen? - Jage Tamuri.
Spøgelsesstammen? Men de er jo kannibaler.
Ja, de er dårlige. De krige mod Tamuri nu.
Umukai, stor kriger. Han vinde. Hvorfor ligger du ikke med ham?
- Han elsker dig. - Jeg håber, de dræber ham.
Ører hører.
Under menstruationen boede kvinderne alene.
Vi måtte hverken lave mad eller gøre andre dagligdags ting.
Vi var tabu, fordi vi var ufrugtbare.
Jeg lærte lidt af deres sprog af Luamari i de perioder.
Vi klarer os uden de fakta. Hvornår fandt mordet på de Vega sted?
Meget senere. Jeg overvejede at flygte, men var forsigtig-
-fordi kvinder, som bedrog deres mænd, blev straffet meget hårdt.
Adan' dårlig. Ligge med andre mænd.
Det lyder, som om De tilpassede Dem Deres miljø psykologisk.
Ikke helt, der var stadig noget, der generede mig.
I en af de periode, gjorde jeg noget jeg kunne være blevet dræbt for.
Jeg var nødt til det for ikke at blive sindssyg.
Trofæerne hjemsøgte mig.
Selvom jeg var begyndt at fortrænge, de en gang var mine forældre.
De var snarere ondskabsfulde ting, som indgød en følelse af skræk.
De påvirkede mit sind, og jeg var tvunget til at begrave dem for altid.
Jeg kan stadig høre den stakkels krøblings klager.
Hverken han eller Umukai fortalte, jeg tog hovederne-
Stammen troede, Tamuri tog dem, mens Garagueri sov.
Jeg besluttede at gøre, hvad jeg kunne for at redde Garagueris ben.
Hold ham fast. Her og her. Ved hans skuldre.
Bidi den her.
Det her gør ondt.
Den tiltalte prøver at vinde sympati med disse historier.
- Protest, - Tiltalte skal holde sig til fakta.
Det betød meget for mig. Alt, hvad der skete, påvirkede mig.
Som da Adan blev set med elskeren.
Hos os ville det føre til skilsmisse, for dem betød det døden.
På grusommste vis. Elskerens ansigt blev smurt ind i honning.
Adari blev vasket ren for synd og ofret til flodguden.
Manden skulle dø ved at få ansigtet ædt af insekter.
Vent, hvad gør 1? Giv hende I det mindste åren.
- Så har hun en chance for at klare sig. - Nej.
I kan ikke sende hende væk på den her måde.
Det er forfærdelig, hun fortjener ikke at dø sådan. Stop!
Nej!
Adari! Jeg beder dig, kom væk derfra!
Adari!
Nu vidste, hvad der skete, hvis jeg forlod Umukai, Jeg ville dø-
-blive dræbt af Guamirà eller af et rovdyr.
Men samtidig begyndte jeg at tro, kun han kunne hjælpe mig.
Giv mig den, vær ikke bange.
Prøv at gå.
Hjalp det Dem i forholdet til de vilde?
Ja, bestemt, de troede, jeg besad magiske kræfter.
Men selvom jeg kom dem nærmere, voksede mit had til Umukai.
Men han blev venligere mod mig for hver dag.
Hvornår forstod De, Umukai satte Dem højere end de andre kvinder?
Det var noget, han gjorde. En gang lavede han en blomsterkrans til mig,-
-det bevægede mig ikke, jeg vidste jo, han dræbte mine forældre.
Tak, ms Miles.
Er De kristen, ms Miles? Bad De ikke Gud om hjælp?
Først var jeg helt apatisk. Jeg var deprimeret hele tiden.
Så begyndte jeg langsomt at blive normal, selvom jeg var bitter-
-mod alt og alle omkring mig. Jeg bebrejdede Gud min ulykke.
Senere kom Gud til mig, jeg så Ham overalt omkring mig.
Gud hjalp mig, men selv ikke han kunne forhindre det, der skete.
- Var De altid i landsbyen? - Nej, jeg arbejdede med kvinderne.
Vi samlede frugt og lavede mad, vi fiskede tit,
Vi brugte Tapukané. En hvid træsaft der forgiftede fisken, men ikke os.
Vil De have os til at tro, De kun oplevede grusomheder i den periode?
Jeg vil foreslå, anklageren at bo hos hovedjægere i en uge.
Jeg så også fantastiske ting, naturen kunne tage vejret fra en.
Det var fredfyldte øjeblikke for mig og Luamati hjalp mig tit.
Jeg anede ikke, naturen var så vild og stor.
- Hvad er det her til, Luamari? - Guamirà ikke have salt, som hvid mand.
Vi brænde det her til salt,
- Nej, du kan blive syg. - Nej, jeg har en lille.
- Godt for den lille, så den vokser. - Er du gravid?
Er du gravid, Luamari?
- Ja. - Hvor dejligt, Er det din første?
- Ja, første. - Hvor er jeg glad på dine vegne.
Sentimental snak for at vinde nævningene.
Glem ikke, at denne søde og følsomme naturelsker…
- er anklaget for dobbeltmord. - Glem ikke at pige havde…
… adskillige motiver, blev provokeret og endelig sindsforvirret.
Gør forsvaret midlertid sindssygdom gældende?
Det må De tage under replikken. Forsæt vidneafhøringen.
- Goddag. - Himmel.
- Nakayu, himmel.
Umukai gjorde alt for at være elskværdig, selvom han-
-kunne tage mig med vold, respekterede han mig.
Jeg var splittet mellem beundring, og det had jeg måtte lægge for dagen.
Søde, Luamari. Bed Umukai, hjælpe mig med at flygte.
Jeg lære ham dit sprog.
Han nu forstår dig. Han elsker dig.
Men det gør jeg ikke. Jag hader ham. Han er en morder.
Han dræbte min mor og far. Han er et uhyre.
- Jeg ville ønske, jeg kunne dræbe ham. - Nej, Cathy, det var ikke ham.
Han dræbte ikke din mor og far. Min bror Umukai ved hvem.
Han så, hvem der dræbte din far og mor.
Jeg tror dig ikke. Jeg så ham jo.
En helikopter, Luamari, hjælp!
Stop! Kom tilbage!
Der er nogle foran dig. Jo flere vi dræber, des mere betaler de.
En er albino, hende får vi mere for. Fandens, de søger dækning i træerne.
Vent, gå langsomt ind.
Vend tilbage. De er dernede.
- Kom! - Hvorfor gør de det her?
Nej, hvorfor?
Nu kan selskabet flytte hertil, Vi tog flere i dag.
Der er god jord nær floden. hvor man kan flåde tømmeret væk.
- Vi har et par stykker derovre. - Hvorfor skal vi lave lortearbejdet.
- Vi er professionelle. - Skid på det, de betaler godt.
Skynd dig. Jeg giver dem en curarepil i enden.
- Giv mig noget at pakke hænderne ind i. - Her.
- Skynd dig. - Hvorfor gør de det her?
Ok.
- Godt arbejde. - Ja.
Jeg forstår ikke hvorfor.
Hvordan kan mennesker gøre den slags?
Rør mig ikke!
Hold dig fra mig, din morder! Jeg hader dig, forstår du det?
- Du dræbte min far og mor. - Ikke jeg, jeg ikke gøre det.
- Jeg se hvid man og kvinde. - Du lyver!
- Du lyver. - Nej.
Det var Indios og hvide. Ikke mig.
Umukai tale sandt. - Jeg fandt mor og far døde.
Han ville ikke opdigte det. Jeg troede på ham.
Hvem dræbte mine forældre? Hvem var de hvide og indianerne?
En det af mig krævede hævn, den anden var glad for at kunne se-
- Umukai i et nyt lys.
Du spise. Spis.
Jeg vil rejse derhen, hvor solen stiger op. Hjem.
- De hvides land, farligt. - Jeg må derhen.
Umukai! Du må ikke dø,
Du må ikke forlade mig. Du må ikke dø.
Dø ikke!
Cathy.
Umukai. Hvordan har du det?
Føles det bedre nu?
- Godt. - Hvor er det godt, jeg bad for dig.
- Hvor fik du kanoen fra? Stjal du den? - Nej, jeg låne.
- Fra hvem? - Karaweri, bådindianer.
- De vil lede efter dig. - Jeg slås, jeg slås for din skyld.
- Tak. - Dit forhold til den her vilde…
- Blev til kærlighed. - Jeg bryder mig ikke om sarkasmen.
- Rolig, fortsæt, señorita. - Ja, jeg blev forelsket i ham.
Han var trods alt min første og eneste kærlighed,
Han var en rigtig mand. Oprigtig, betænksom og ærlig.
De blev vel ikke forelsket i ham, fordi han stjal en kano til Dem?
Nej, det han gjorde bagefter, fik mig til at indse hans kærlighed til mig.
Da han smed kniven væk, opgav han sin identitet som hovedjæger.
Den omsorg for mig, fik mig til sidst til at give slip.
Jeg forstår.
Men jeg måtte stadig vide, hvem der dræbte mine forældre.
Medlivet som indsats hjalp Umukai mig hjem.
Jeg var besat af tanken om hævn for at kunne overvinde sorgen.
- Hvem er det? - Den knap virker ikke så godt.
- Hvad? - Sådan har det altid været.
Mor ville have den udskiftet, men far glemte det altid.
- Nej! - Jo, det er mig, Cathy.
Nej… Du er ikke virkelig.
Jeg er tilbage fra det helvede, I sendte mig til!
Det er umuligt. Du er død, død!
- De døde er tilbage. - Du døde på båden!
Jeg har ventet nok.
Det var sådan du dræbte min far og mor. Se på hende for sidste gang.
- Jeg beder dig… - Pilen er forgiftet med curare.
Det du dræbte din søster med. Hvis ide var det?
- Hvem fandt det? Dig eller ham? - Det var ham.
Ham. Jeg ville ikke, jeg sværger, jeg…
Cathrine… Du ved, jeg altid har elsket dig.
Vi ledte efter dig overalt. Gennem lang tid!
- Ja, så I også kunne dræbe mig. - Nej. det var ham.
- Kun ham! - Du lyver, du hjalp ham.
Var du uskyldig, sov du ikke med den, som dræbte din søster,
- Hold kæft, din løgner! - Nej, Cathy! Jeg beder dig.
Nu er det din tur.
Du vil høre hvert et ord, du kan se, men ikke røre dig.
Nu kan du se og mærke det, José gør. Angsten-
-hjælpeløsheden. det var sådan min far og mor døde.
Hvordan føles det?
Umukai deltog altså ikke i selve handlingen?
Nej. På en måde fordømte han mig for det.
Det er tabu for en Guamirakvinde at dræbe nogen. Sker det-
-må hun ikke røres igen, hun er fordømt af guden Topan.
Umukai måtte adlyde stammens lov. Det vidste jeg.
Men han kunne ikke leve uden mig. Derfor gjorde han det…
Jeg elskede ham, det vil jeg altid gøre.
Vi gør opmærksom på, at anklagede meldte sig selv til politiet.
Vi benægter ikke, det der skete d. 18.december, det er fakta.
Men jeg vil bede retten overveje omstændighederne.
Ville en så følsom pige have styrke tl at handle sådan?
Hun fik den grundet midlertidig sindssyge.
Det kan ikke bevises. Hun vidste præcis, hvad hun gjorde.
Alle her forstår hendes følelser under omstændighederne.
Hr. dommer, det er nonsens. Miss Miles fortalte-
-at hun vil hævne sine forældres død og planlagde mordet på…
Stilhed! Jeg tolerer ikke det her. Jeg afgør en eventuel undersøgelse.
Fortsæt, men hold Dem til sagen.
Men det er fakta, jeg vil fremføre for retten, jeg beder Dem.
- Vis filmen en gang til. - Vi har allerede set den.
- Det kan kun gavne Deres klient. - Det er nødvendigt for at vise fakta.
- Et bevis på sindsforvirring. - Insisterer De stadig på det?
Señores! Lad mig minde om, jeg som dommer forlanger disciplin.
Domstolen imødekommer ønske om at se filmen. Vis den.
Hr. dommer, ærede nævninge Filmen beviser, at en-
-på hendes alder kun kunne begå udåden i total sindsforvirring.
Det er sandt, hun ønskede hævn, det var pga. den forfærdelige tid-
-hun gennemlevede i over et år. Jeg plæderer derfor sindsforvirring.
Jeg beder om barmhjertighed. Hun er et offer, ikke en vild.
Politiets film, der blev vist i retten, viste de Vegas parrets lig.
Det skal nu se den eneste dokumentation om den virkelige Cathrine Miles.
Filmet på institutionen for psykisk syge-
-hvor hun var tvangsindlagt i otte år. Billederne er taget af en journalist.
I dag er Cathrine gift med en engelsk arkitekt.
Hun taler ikke mere om sin tid med hovedjægere eller på anstalten.
Selv om hun fortalte sin historie. Hun siger, hun er lykkelig nu.
Mange, som kender hende, siger, hun tit er i en anden verden.
I Amazonia, hvor en primitiv mand viste hende kærlighed for første gang.
Mor! Kom. Min båd er væltet.
Cathrine har ikke glemt Umukai. Han er stadig en det af hende.
Hun husker, han ikke ville leve uden at være sammen med hende.
Hendes følelser for Umukai er uforandrede, Han er i hendes hjerte.
Må jeg få båden igen, mor? Tak.
- Mor, græder du? - Det er ikke noget, skat.
Oversættelse: Noble Text
....::::Rippet af Firewalker.dk::::....